Tekstityksen versionumero: 1.1 Päiväys: 13.03.2006.
Suomennos: SteveMax, DalSargamon, Cromwell, Otukka, RollonTollo, IsoD, Meso ja Mahatma.
Oikoluku: DalSargamon
Kun olin nuori, tapasin tämän kauniin tytön järvellä.
Anteeksi.
- Missä päin Sveitsi on? - En ymmärrä italiaa.
- Missä päin Sveitsi on? - Sveitsi?
- Sveitsi ranskaksi, aivan. - Hei. Oletko amerikkalainen?
- Sinäkin olet? - Kyllä.
Jatka tuohon suuntaan, kunnes haistat rahan tai astut suklaaseen.
Hyvä on, kiitos.
- Varo päätäsi. Oletko kunnossa? - Olen, ei hätää.
TAIVAAN TUOLLA PUOLEN
Voinko istua tähän?
Itse asiassa et. Varasin tämän nimenomaisen paikan kaksi vuotta sitten.
- Entä jos pyydän kauniisti? - Se muuttaa asian.
Varo, ettei se karkaa.
- Löysitkö Sveitsin? - Löysin.
Valtasin sen Missourin nimissä. Pystytin pienen lippuni ja möin helmiä paikallisille.
Heiltä sai voileipiä. Toin sinullekin.
Olen Ann. Collins.
Aivan, nainen joka löysi Sveitsin. Siitä kirjoitettiin kaikissa lehdissä.
Olen Chris Nielsen.
- Kuinka tiesit, että olisin täällä? - En tiennytkään.
Tule tänne, senkin petturi.
Ei, Marie, älä. Menetät viikkorahasi.
Ei, ei selkään!
Kuherrellaan.
Usko pois, äiti.
- Sinun täytyy syödä jotakin. - Ei tarvitse, voin syödä koulussa.
- Sen tarjonnan tietääkin. - Tarvitsen hiilihydraatteja, minulla on peli.
- Ja matematiikan koe. - Olen valmis, ei hätää.
Äiti, jos hakisit minut, niin minun ei tarvitsisi odottaa ikuisuutta tylsistyen.
Olen pahoillani, Marie, mutta minulla on tapaaminen.
Angie tulee pistäytymään ja hakee sinut ennen veljeäsi.
Annan hänen ottaa pakettiauton.
- Ja tulen katsomaan kuoroasi huomenna. - Luulin, ettet pääsisi.
Tulen kyllä, en halua menettää sitä.
Olemme myöhässä. Haen auton valmiiksi.
Kerää pisteet kotiin.
Rakastan sinua.
- Haluatko hänen aamiaisensa? - En.
- Äitisi teki terveelliset eväät, joten älä... - Vaihda niitä sipseihin ja kekseihin, tiedän.
Se oli viimeinen kerta kun näimme heidät elossa.
Kun lapsemme kuolevat, -
mieltämme kaivertavat liian monet kysymykset.
Kuinka selviämme näistä tunteistamme?
Luukkaan evankeliumi, ja jopa Ensimmäinen kirje korinttolaisille, -
kertovat meitä odottavasta ilmiömäisestä paratiisista.
NELJÄ VUOTTA MYÖHEMMIN
Ja onnellinen voittaja on... Jacobs, Stacy Jacobs.
Terve, Stacy. Minä olen tohtori Nielsen.
Liian myöhään.
Hieno kaari. Hänen olonsa on varmasti helpottunut odotettuaan tuota 10 vuotta.
Stacy Jacobs!
- Mitä sinä oikein ajattelit? - Ei mitään hätää.
Lapseni tapasi sanoa: "Mitä sen on väliä, kun et sitä kuitenkaan katsellut?"
Pidätkö jäniksistä? Niinkö? Teepäs sitten näin.
Hyvä. Oletko valmis?
- Hän on ollut magneettikuvauksessa ja... - Villikani, varokaa.
Ja uskoakseni myös tietokonekerroskuvauksessa.
Jopas jotakin. Sinustahan on otettu enemmän kuvia kuin supermalleista.
- Pidätkö silmälaseja? - Ei, hän ei tarvitse silmälaseja.
- Onko pääsi usein kipeä? - Jatkuvasti.
Tekisitkö mielikseni käsistäsi kupin. Peitä sillä nenäsi ja suusi näin, ja hengitä normaalisti.
- Rouva Nielsen nelosella. - Se on vaimoni.
Jos jaksat tehdä sitä kauemmin kuin hän puhua, se olisi todellinen saavutus.
- Christy, minulla on kriisitilanne. - Ota ihan rauhallisesti.
Ne kahdeksan maalausta Saksasta eivät tulleetkaan perille.
Korvaajat on valittava iltaa ennen avajaisia, saada ne tänne ja tehdä kaikki uusiksi...
Hyvä on, koeta keskittyä.
- On KK-vuosipäiväkin, ja pilaan kaiken. - Aivan, niin on.
Olen pahoillani, Christy, mutten voi lähteä täältä.
Olen pahoillani.
Miltä seuraava kuulostaisi... Kävisivätkö Hudson-joki -teokset?
Niistä saadaan kolme. Ja sitten Hollenbeck-teos.
Ja Hennickin töistä teokset 16, 19 ja 23, se siltamaalaus.
Mutta ne kaikki ovat Fairfieldissä, eikä minulla ole laittaa ketään hakemaan niitä.
Käyn hakemassa ne töiden jälkeen ja tuon ne galleriaan.
- Tekisitkö sen vuokseni? - Vain, jos olet erittäin kiitollinen.
Nyt olisi tilaa sinun teoksellesikin. Ripusta se. Se on erittäin seksikäs.
Hyvä on, kummajainen.
Tulen myöhään kotiin, mutta tulen kuitenkin.
- Rakastan sinua, Bella. - Minäkin rakastan sinua.
Pidätkö taiteesta, Stacy? Vaimoni entisöi maalauksia ja maalaa jonkin verran itsekin.
Maalaukset ovat minulle maailman kiinnostavin asia, sinun aivojesi jälkeen.
Taitaa tuntua paremmalta? Hänellä on migreeni.
Sanoin rakastavani sinua, Bella. Muista se aina.
Ainakin sain sanoa sen sinulle.
- Oletteko kunnossa? - Kyllä, uskoisin niin.
- Olen lääkäri. Älä liiku. - Haluan pois täältä!
Chris, tiedätkö mitä on tapahtunut?
Söin pilaantunutta kalaa ennen nukkumaanmenoa.
Kuka sinä olet? Lääkäri? Leikkaatko sinä minua?
Kuka sinä olet? Miksen näe sinua?
- Ginger, sinä näet minut? - Niin näkee. Koirat ovat erilaisia.
- Näetkö minut nyt? - Oletko se sinä, leku?
- Miksi näen sinut epäselvästi? - Näyn tarkemmin, kun haluat, Chris.
Ihmetteletkö, miten pääsit niin nopeasti kotiin?
Ajalla ei ole merkitystä unissa, leku.
Olet kuollut, Chris.
Sinun täytyy olla unta, leku. Jos olisin kuollut, tarvitsisinko sinua kertomaan sitä?
Ilmeisesti tarvitset. Kaikki ovat erilaisia.
- Toivoisin kaikkien lähtevän. - Tiedän.
- Kuinka näen kaikki muut paitsi... - Minua et halua nähdä.
Et halua olla kuollut.
Lapset olivat niin nuoria silloin.
Sinä haluat muistaa lapsesi.
Kun he olivat vielä elossa.
Menen hänen mukanaan sairaalaan.
Marie, Katie ei...
Katie ei mene sinne parantumaan.
Kulta?
He antavat hänelle kivuttoman piikin, johon hän nukahtaa.
- Aiotko tappaa koirani? - Aion auttaa häntä kuolemaan.
Kulta, häneen sattuu todella...
Todella paljon, eikä häntä voi parantaa. Joten lopetan sen, koska rakastan häntä.
Sinä tapat koirani.
Sinä suutut. Kuolema aiheuttaa sen.
Mitä hänelle tapahtuu?
Hän menee sinne, minne me kaikki aikanamme.
Kuinka se voisi olla pahasta?
Tule, isä.
Voi jalkaani! Huijasinpas sinua!
Kiitos, ettet kuunnellut äitiä.
- Minkä suhteen? - Ettemme olisi tulleet tänne.
Tämän päivän. Hänhän ei halunnut tänne, -
arvosanojen ja koulujuttujen takia.
Me puhuimme äitisi kanssa.
Ja tiedät sen, että kuuntelemme toisiamme.
Mistä te puhuitte?
Että ottaisimme sinut pois Head-Roycesta.
Se ei ole oikea koulu sinulle.
- Vaikka tämä on surun aika... - Missä me olemme?
Ehket halua olla täällä, Chris. Nämä ovat hautajaisesi.
Mitä olen oikein ottanut? Näyt todella sumeana?
Suostut sentään näkemään itsesi. Pelkosi on katoamassa.
- Pelkoni? - Että katoaisit.
Et kadonnut. Sinä vain kuolit.
Nainen, joka menetti lapsensa vain neljä vuotta sitten.
- Joka päivä rukoilemme Herraa päästämään meidät pahasta. - Celia, onko tämä vitsi.
Kunnes eräänä päivänä huomaamme, että olemme kohdanneet tuon pahan.
Ajan, jolloin tarkoituksemme, uskomme, toivomme -
ja rakkautemme on laitettu koetukselle.
Tämä on lahja minulle.
On Kk-vuosipäivämme. Se on eräänlainen erityispäivämme.
Se on hänen näkemyksensä paikastamme.
- Paikastanne? - Missä tapasimme ensi kerran.
Minne tarkoituksenamme oli mennä viettämään eläkevuotemme.
Elämään elämämme loppuun. Olemaan yhdessä kalkkiksia.
Tuolla on unelmiemme talo.
Tuo olen arvatenkin minä.
Sumea on Annie. Näyttää jotenkin tutulta, leku.
Hautajaiset ovat päättyneet, leku. Miksi tämä jatkuu vielä niiden jälkeenkin?
Rakas päiväkirja, kirjoitan, koska kallonkutistajani on vielä hullumpi kuin minä.
Hän uskoo sinulla olevan terapeuttisen vaikutuksen.
Hän ajattelee, että jos kahden lapsen kuolema ajoi minut laitoshoitoon, miten selviäisin tästä?
Hän on niin typerä.
Typeryydessään hän kuvittelee auttaneensa minut yli hermoromahduksestani, vaikka se oli Christy.
- Vain Chris. - Taivas sentään.
Kävin läpi hänen postikorttejaan. Maalaukset olivat hänen pakkomielteensä.
Hän käytti taidetta toisenlaisena tapana rakastaa minua, auttaa minua.
- Pitämään meidät aina yhdessä. - Annie.
Olen tässä, kulta. Olen yhä olemassa.
Sinä ajattelet minua. Jatka minun ajattelemista.
Ajattele, yhdessä minun kanssani. Sinä olit aina kanssani.
Olimme niitä, jotka päättivät toistensa lauseet. Muistatko?
Olen yhä olemassa.
Kirjoita se.
Chris tässä.
Olen…
yhä…
olemassa.
Lue se.
Luoja, milloin tämä päättyy?
Ei ole sääntöjä, Chris. Se päättyy kun niin haluat.
- Missä olit? - Jossain muualla.
Luuletko minun olevan mielikuvituksesi tuote?
Tämä kaikki on todellista.
Siitä tässä onkin kyse, jos jostain.
Tämä kaikki on ohi, kun et enää halua satuttaa häntä.
Ikuisesti.
Älä huoli, rakas.
En jätä sinua yksin. En mene minnekään.
Hyvästi, rakkaani.
Katie, se olet sinä.
Olet jälleen nuori!
Tule tänne, Katie!
Tulehan, Katie.
Veljet, sotkin kaiken. Olen koirien taivaassa.
Paikka, jonne me kaikki menemme, ei voi olla paha. Vai mitä, tyttö?
Kenties en olekaan sinun taivaassasi, vaan päinvastoin.
Annie!
Chris, mitä hittoa oikein teet? Ei stetoskooppia noin käytetä!
- Albert Lewis? - Viimeksi kun näit minut, -
olin 63-vuotias ja ähisemässä sydänosastolla.
Lyön vetoa, että luulit minun olevan vanhan ja raihnaisen.
Valittamassa, ettei tästä mitään tule. Ei tule mitään!
Kuka haluaisi olla 63-vuotias halki ikuisuuden?
- Katso itseäsi siellä vedessä! - Tervehdys, kuka lienetkin!
Annetaan mennä. Kulje mukanani. Tunne rytmi!
Tanssiikin veden päällä! Yhtä sulavasti kuin aina.
Sinä olit luonani kuollessani.
Luulin, että tunnistit minut, koska kutsuit minua lakkaamatta lekuksi.
- Olinhan lempilääkärisi. - Voisitko auttaa?
Olen tavallaan taas takapuoltani myöten vaikeuksissa, pomo.
Chris.
Tule tänne. Olet yhä aika ruma.
Opetit minulle paljon, pomo.
- Sinulla on täällä kaunis paikka. - Ei, vaan sinulla.
- Minulla? - Tietenkin, sinä teet tämän kaiken.
Olemme aluksi epävarmoja, joten kuvittelemme itsemme turvalliseen ja lohdulliseen paikkaan.
Maalaamme itse ympäristömme, mutta olet liene ensimmäinen, joka käyttää oikeaa maalia.
Täällä on paljon sellaista, mikä ei ole Annien maalaamaa.
Kuten tuo lintu.
Annie antoi sinulle alun, kuin kaiteet joihin tukeutua.
Nyt luot täällä kokonaista maailmaa.
Mielikuvituksestasi, rakastamistasi maalauksista, mistä ikinä haluatkaan.
- Miksei se liiku? - Se liikkuu kun niin haluat.
- Anna palaa, poika! - Saanko sen syöksymään?
Sinä olet maalari. Tämä on sinun maailmasi!
Katso sen menoa!
- Miten olisi turkoosit siivet? - Turkoosit!
Ja hieman malvaa! Hienoa.
- En tehnyt tuota. - Et, minä tein.
Ollessamme yhdessä, tämä toimii vähän kuin kaksoisohjaus.
Saanko elefantit lentämään?
Eikö Annie maalannut teille talon jonnekin?
Kyllä, unelmiemme talon.
Vain kävelymatka veden yli.
Oikaistaan.
- Hieno oikopolku. - Tämä on helppoa, Chris, katso!
- Minä hukun. - Et voi, olet jo kuollut.
- Olenko todella täällä? - Mitä tarkoitat puhuessasi "sinusta"?
Oletko käsivartesi tai sääresi?
- Osittain. - Todellako?
Jos menettäisit kaikki ruumiinjäsenesi, olisitko edelleen sinä?
- Olisin silti minä. - Mikä sitten on "minä"?
- Aivoni, luulisin. - Aivosi?
Aivosi ovat ruumiisi osa. Niin kuin kyntesi tai sydämesi.
Miksi juuri aivot olisivat "sinä"?
Koska "minä" on eräänlainen sisäinen ääneni. Se osa minusta, joka ajattelee ja tuntee.
Joka on tietoinen, että olen yleensäkin olemassa.
Jos tiedostat olemassaolosi, niin myös olet olemassa.
Sen tähden olet vielä täällä.
Ei ikkunoita. Mitähän et ole vielä valmis näkemään?
Juo se. Ajattelet vain sen olevan kahvia ja se on sitä.
Hyvä on. Se on kahvia.
Maalia. Akryylimaalia.
Miksi tämä on sinulle niin vaikeaa?
Aivosi ovat lihaa, ne mätänevät ja katoavat.
Uskotko todellakin, että siinä oli kaikki mitä olit?
Esimerkiksi olet juuri nyt talossasi.
Olet talosi sisällä. Se ei tarkoita, että olisit talosi.
Kun talo romahtaa, poistut sieltä ja kävelet pois.
- Näyttäisi, että rakensin taloni uudelleen? - Näet kehosi, koska haluat nähdä sen.
Näemme sen, mitä haluamme nähdä.
Näytän sinulle jotain.
Se on todellinen. Missä kaikki maali on?
Et tarvitse sitä enää. Tämä on nyt sinun maailmasi.
Ajatus on todellista. Konkreettinen on illuusiota.
Ironista, vai mitä?
- Missä Jumala on tässä kaikessa? - Hän on tuolla ylhäällä.
Huutaa jossain rakastavansa meitä.
Ihmettelee, miksemme kuule häntä. Uskotko?
Juo kahvisi.
- Vaatii maitoa. - Älä koettele onneasi.
Mitä mieltä olet, Christy?
Juuri tähän.
Pidätkö tästä? Mitä mieltä olet?
Sanotaankin, että elämme ajatuksissamme.
Saadessani pitää sinut luonani tällä tavalla, pitää minut onnellisena.
Miksi uskon, että kuulet minua?
Miksi uskon, että voit nähdä tämän?
Mikä tuo purppuranvärinen puu on? En ole nähnyt sitä aiemmin.
Katsotaanpas. Luuletko että pääsisit sinne kahdeksassa sekunnissa?
Kahdeksassa sekunnissa? Tuonne?
Kyllä, tarvitsen vain pienen kannustimen.
- Osaan lentää. - Ei, ei!
- Miksi ei? Pystynhän tekemään mitä haluan. - Olisi parempi pysyä lähempänä todellisuutta.
Ajattele juoksevasi kuten maantiekiitäjä. Todella nopeasti.
- Selviän tästä. - Selvä.
Jää hyvästi.
- Odota, Chris! - Annie!
Nyt taidat katua päätöstäsi.
Anna mennä!
Vauhtia, Chris!
Albert!
Se on aivan uusi. Kangas oli tyhjä vielä eläessäni.
Kuinka voin nähdä tämän maalauksen kuolemani jälkeen?
Vaikutat yllättyneeltä, ollaksesi asiantuntija.
- Seurustelitteko Annien kanssa kauan? - Emme oikeastaan.
- Olimme ensi hetkestä lähtien kuin... - Sielunkumppanit.
Se on harvinaista, mutta sitä tapahtuu.
Eräänlaiset kaksi samalla taajuudella olevaa kaksoissielua.
Ilmeisesti jopa kuolemassa.
Tavoittelette toisianne hänen maalaustensa kautta. En ole koskaan nähnyt vastaavaa.
Sinähän et näe sitä?
Etkä koskaan näekään.
Minä rakastan sinua.
Kenen jalanjälkiä nämä ovat?
Älä minulta kysy, sinä ne siihen laitoit.
- Annie. - Chris!
- Et tarvitse kuvitelmia juuri nyt, Chris. - Olet oikeassa.
Tarvitsen Annien.
- Se muuttuu ajan myötä. - Älä viitsi, Einstein.
Kellossani ei ole enää aikaa. Tässä paikassa ei ole aikaa.
Siitä riippumatta, se ei saa minua tarvitsemaan häntä yhtään vähempää.
Teidän tunteenne muuttuvat.
Sinä et tunne meitä.
Kunpa olisin.
Marie.
Katso, se on Tikru. Tämä on tyttäreni.
Katie repi sen kerran ja...
Hän on täällä, eikö olekin? Missä hän on?
Tämä paikka on kyllin suuri kaikkien saada oma universuminsa.
Mutta sehän ei ole syynä siihen, mikset ole vielä nähnyt lapsiasi?
Mitä tuo tarkoittaa, Buddha?
Haluan nähdä lapseni, Albert.
Näetkin, kun oikeasti haluat.
Sattuuko tämä?
Entä tämä?
Jatkan tätä kunnes kutiat.
- Kuumeesi on laskemassa. - Eikö sinun pidä mennä jonnekin?
Haluatko pelata shakkia?
- Voisin opettaa sinua. - Todellako?
Anteeksi.
Albertilla on töitä. Hän pyysi minua tapaamaan sinut.
- Sopiiko se? - Leona.
- Se on kaunis nimi. - Albert sanoi, että olet eristynyt.
Tahdotko nähdä muut, tai kaupungin?
Haluaisin, mutta poden matkapahoinvointia.
Sulje silmäsi.
En tarkoittanut pysyvästi.
- Penni ajatuksistasi. - En ole pukeutunut riittävän hienosti.
Näytät hyvältä. Tähän asti olet maalannut omaa maailmaasi. Tämä on minun.
Näkemyksemme joen takaisesta kaupungista on oltava yhteinen.
- Täällä on siis työtä? - Kyllä.
- Pidän ajatuksesta. - Esimerkiksi Albert -
on eräänlainen lähetyssaarnaaja. Hän pelastaa kadonneita sieluja.
- Kuten minut. - Tuskinpa.
He ovat niitä, jotka eivät pääse tänne.
- Tarkoitatko helvetistä? - Tavallaan.
Se tuskin vastaa luulemaasi. Minä puolestani työskentelen eläinten kanssa.
Katie on vanha ystävä.
Rakas Christy. En tiedä kuinka tämä päivä menikään näin.
Olin ylpeä siitä, kuinka hyvin kestin iltapäiväisen.
Mutta kotona aloin murtua.
Ellen olisi perunut Kk-vuosipäiväämme, et olisi ollut tunnelissa tehdessäsi minulle palvelusta.
Kokonainen perhe menehtyi kolareissa.
Sellainen saa ihmisen ostamaan polkupyörän.
- Minne he menevät? - He auttavat toisia uudelleensyntymään maassa.
Todellako? Jälleensyntyminen.
Albert pyysi piristämään sinua.
- Sinulla on vaikeaa... - Vaimoni menetys, aivan.
- Entä lapsesi? - He kuolivat vuosia sitten.
Sen vuoksi olen huolissani vaimostani.
He kuolivat hirvittävässä kolarissa. Lastenhoitaja ajoi, muttei se ollut hänen syytään.
- Entä vaimosi? - Tyttäreni oli pyytänyt häntä ajamaan.
Se oli rekkakuskin vika.
Mutta vaimoni uskoi että, jos hän olisi ajanut, hänen äidinvaistonsa olisi...
Oletko kunnossa?
Tule, Katie!
Missä olit äsken?
Ajatuksesi ovat harhailleet koko iltapäivän.
Ajattelin jotakuta.
Vaimosi rakasti lapsiaan varmasti erittäin paljon.
Erittäin paljon. Mutta kenenkään ei pitäisi joutua kärsimään sen tähden.
Kerro minulle joku oma muistosi.
Vaikka tyttärestäsi.
Se on jonkun toisen teos.
Mitä sen on väliä, kun et sitä kuitenkaan katsellut?
Sinun siirtosi.
Tännekö menemme kuoleman jälkeen?
Se on unelma, kulta. Kaunis sellainen.
- Mutta kuten tiedät, unelmat... - Eivät ole totta.
- On yli puolenyön. - En ole voittanut vielä.
- On ensimmäinen kertasi. - Pidän siitä, etten ole voittanut vielä.
Se tarkoittaa, ettet ole huijannut.
Ja kun voitan, voitan oikeasti. Haluan pelata siihen asti.
- Ellet halua lopettaa? - En, pelataan kunnes voitat.
Hän kuoli kolme kuukautta myöhemmin.
Pelasimme joka ilta.
Se oli minulle tärkeää.
Mutta hän ei koskaan voittanut.
En näyttänyt tältä eläessäni.
Lensimme kerran Singaporeen.
Ja isäni hymyili lentoemännälle, joka -
näytti tältä ja hänellä oli nimikyltti, jossa luki Leona.
Hän sanoi aasialaisten naisten olevan niin -
kauniita, viehkeitä ja älykkäitä.
- Hän ei tarkoittanut vain... - Tiedän, hän vain sanoi niin.
Ja ajattelin, että isona haluan olla sellainen.
Vieläkö pelaat shakkia?
Olen odottanut pelikumppaniani.
Kalifornia on mitä oudoin paikka.
Täällä tavallaan ajetaan tekemään se ennen kuin kallonkutistaja ehtii sitoutua potilaaseen.
Ajattelevaista lainsäädäntöä.
Omani on arveluttava.
Toisinaan hän saattoi sitoutua minuun. Omaksi parhaakseni.
Minulla oli ihana mies. Kaksi loistavaa lasta.
Siunauksia, joita ei rohkene toivoakaan.
Ja yksinkertainen totuus on, -
että se on ohi.
Vain minä olen jäljellä.
En saanut hyvästellä. Olette kuolleet ja hukkasin tilaisuuteni.
En saanut hyvästellä.
Mutta sanon teille, missä ikinä olettekin, -
rakastan teitä.
- Missä olit? - Kaukana.
Minut kutsuttiin takaisin töihin.
Sanat eivät riitä kiittämään sinua. Marien löytämisestä.
- Onko hän kunnossa? - On, näet hänet hyvin pian.
Hän lähettää terveisiä, varsinkin nyt.
Käymme nyt läpi vaikean asian.
Olen kanssasi, et ole yksin.
Chris, Annie on kuollut.
Hän tappoi itsensä.
Se ei ollut täysin odottamatonta.
Kuten sanoin, et tunne meitä.
Onko se jokin sielunkumppanuuden riski? Toinen ei ole mitään ilman toista.
Mutta hän on kunnossa. Koska hänen tuskansa on ohi.
- Et ymmärrä. - Hän ei takerru kuten minä.
- Koska näen hänet? - Et koskaan.
Et näe häntä koskaan. Itsemurhan tehneet menevät muualle.
- Miksi rankaisette häntä? - Ei se ole rangaistus.
- Hän on kärsinyt jo tarpeeksi. - Täällä ei ole tuomareita tai rikoksia.
Kaikki ovat tasa-arvoisia. Niin asiat vain menevät.
Ja itsemurhan tehneet menevät helvettiin? Eikö siinä muka tuomita ketään?
Haluat tapella?
Voit joko kieltää, tai ymmärtää sen.
Se mitä kutsut helvetiksi on niille, jotka eivät tiedä olevansa kuolleita.
He eivät ymmärrä, mitä he ovat tehneet tai mitä heille on tapahtunut.
- Niin itsekeskeisiä, että rakentavat... - Itsekeskeisiä? Tuo ei koske Annieta!
Ei niin. Itsemurhat ovat eri asia.
Itsemurhan tehneet joutuvat helvettiin muusta syystä kuin moraalittomuudesta tai itsekkyydestä.
Jokaisella meistä on vaisto, että matkamme tulee seurata tiettyä polkua.
Annie on poikennut siltä polulta. Hän ei hyväksy sitä.
Hän ei ymmärrä hyväksyä tekemäänsä.
Ja hän kieltää tekonsa ainiaan.
- Sanot yhä hänen olevan helvetissä. - Jokaisen helvetti on erilainen.
Eivät ne kaikki ole tulta ja tuskaa. Helvetti on niille, joiden elämä meni väärin.
Olen hänen sielunkumppaninsa. Löydän hänet.
- Et ymmärrä kuinka... - Tässä ei ole kyse ymmärtämisestä!
Kyse on peräänantamattomuudesta.
Sanoit, ettei sääntöjä ole. Entä se purppuranvärinen puu?
Olit kovin yllättynyt, kun se tuli mieleeni.
Ellei sääntöjä ole, kuinka voit sanoa kaikkien itsemurhien olevan samoja?
- En voikaan. - Se on sääntö. Selvä.
- Kuinka voit sitten sanoa, ettei Annie ymmärrä olevansa kuollut? - En voikaan.
Mutta kukaan meistä ei ole vielä nähnyt itsemurhan tehneen palanneen helvetistä.
Odotahan, et ole nähnyt vielä mitään.
Hyvä on, ansaitset mahdollisuuden. Etsitään sinulle jäljittäjä.
Hänkö on se, joka ei suostu luovuttamaan?
Oletko koskaan kuullut, että liika peräänantamattomuus voi olla typeryyttä?
- Yhtenään. - Niin minäkin.
Sanovat minun myös lukevan liian hitaasti. En tarvitse laseja.
Silmäni ovat vain mielikuvitukseni tuote.
Kuulet paljon viisauksia täällä. Yleensä ne pitävät paikkaansa.
- Älä anna sen sekoittaa sinua. - En anna.
Rakastaako vaimosi sinua paljon?
Me löydämme hänet.
Mutta löytäessäsi hänet, hän ei tunnista sinua mitenkään.
Mikään ei murra hänen kieltämistään. Se on hänen rakkauttaan vahvempi.
Itse asiassa rakkautenne vahvistama.
Voit sanoa, mitä haluat.
Myös hyvästi, vaikkei hän sitä ymmärtäisikään.
Siten saavutat tunteen, ettet luovuttanut.
Se saa riittää.
Kunhan viet minut sinne. Minä päätän mikä on tarpeeksi.
- Milloin lähdemme? - Sulje silmäsi.
- Albert on suloinen nuorukainen. - Niin on.
En tiennyt hänestä löytyvän moisen hellyyden.
Mutta kai se johtui siitä, etten tuntenut häntä, hänen ollessa nuori.
Olitko ylpeä omista lapsistasi?
- Tietenkin. - Helppo standardivastaus.
- Ajattelehan asiaa. - Sanoin, "tietenkin".
Pidän tästä arasta paikastasi. Se on elinvoimainen, se yhdistää.
Tekee sinut vastaanottavaisemmaksi Annielle.
Hän on tavallaan lähetin, joka lähettää ajatuksia sinusta.
- Mitä sinä teit eläessäsi? - Tarkoitatko viime kerralla?
Voimme toki syntyä uudelleen, mutta vain jos haluamme sitä.
- Viimeksi olin samankaltaisessa... - Olit kallonkutistaja.
Oikein tarkkanäköistä.
- Voi luoja. - Pelkäätkö fyysistä vaaraa?
Mitä se voisi tehdä, tappaa sinut?
Ei, helvetin vaarallisuus piilee järkensä menettämisessä.
Koska hän hukkuu. Sen takia.
- Hän on 13-vuotias. - Tiedän hänen ikänsä.
Hän tarvitsee aikaa ystäviensä kanssa.
Hänen pitää lähteä television äärestä, ja lukea kerrankin kirja, mistä hän oikeasti pitää!
Tarkoitatko, että hän käy tämän kaiken läpi, jottei tuottaisi minulle pettymystä?
En, se on pahempaa. Hän on niin kiinni sinussa, että luulee itse aiheuttavan pettymyksen.
Sanot hänen pystyvän johonkin, mihin hän ei pystykään ja se lannistaa hänet. Kieroutunutta?
Miten voit ottaa minut pois koulustani?
Miten voit tehdä sen noin vain? Tämä on minun elämäni!
Etkö usko minun pystyvän siihen? Jos todella yrittäisin...
Kyllä, mutta sinun täytyy näyttää pystyväsi parempaan, ymmärrätkö?
- Pilaat mahdollisuutesi, Ian! - En ole sinä!
Hylkyjä? Mikä paikka tämä on?
Portti helvettiin.
Miten meillä sujuu? Vastaanotammeko mitään?
- Emme itse asiassa värettäkään. - Siksi, koska ajattelin erästä toista.
Se on kuin isku vasten kasvoja, kun menee kokeeseen -
ja näkee toisten selvittävän sitä leikiten.
Ja itse sen vain läpäisee.
Joka päivä saan huomata, etten ole yhtä hyvä kuin sinä tai muut.
Mutta se ei tarkoita, että luovuttaisin.
Kerberos, portinvartija.
Miltä sinusta tuntuu?
Joitain koulupaikkoja enemmän, haluan tietää, miltä sinusta tuntuu mennessäsi nukkumaan?
Pelottaa hieman.
Minä ainakin uskon sinuun.
Jos joutuisin kulkemaan helvetin läpi, tiedän kenet haluaisin vierelleni.
On mies, jota Ian ei päässyt koskaan tuntemaan.
Mies, joksi hän oli kasvamassa.
Hän on hyvännäköinen, kirkassilmäinen kaveri.
Noin 25-vuotias.
Voin nähdä hänet.
Hänenlaisensa seurassa miehet haluavat olla.
Koska hänestä huokuu lahjomattomuus.
Hänellä on luonnetta. Sitä ei pysty teeskentelemään.
Hänenlaisensa seurassa naisetkin haluavat olla.
Koska hänessä on hellyyttä.
Kunnioitusta, uskollisuutta ja rohkeutta.
Naiset reagoivat sellaiseen.
Se tekee hänestä erinomaisen aviomiehen.
Näen hänet isänä.
Siinä hän on todella loistava.
Näen, miten hän katsoo lastaan silmiin.
Ja lapsi tietää, että hänen isänsä todella näkee hänet.
Näkee, kuka hän on.
Ja tuolloin lapsi tietää, että hän on ihmeellinen henkilö.
Hän on melkoinen mies, jota en koskaan päässyt tapaamaan.
Kunpa olisin.
Tehdään se.
Tule, hän voi olla tuolla.
Ei, älä!
Älä tee tätä! Äitisi ei ole siellä, Ian!
Äitisi ei ole siellä, poika.
Ei ole toista miestä, kenen kanssa kokisin helvetin.
Hissi helvettiin, menossa ylöspäin.
- Tule. - Jää hyvästi, toivota meille onnea.
- Tulen mukaanne. - Sinulla ei oikeastaan ole vaihtoehtoa.
Mitä tarkoitat?
Siitä asti, kun aloit epäillä Albertia pojaksesi, kadotit täysin yhteyden vaimoosi.
- Keskityn kovemmin. - Et osaisi. Sanot yhtä ja teet toista!
Sinusta on hyötyä vain, koska vaimosi rakastaa sinua. Poikasi on pelkkä häiriötekijä.
Hemmetin kallonkutistajat! Te todella pidätte ihmisten riepottelusta!
Menemme pohjalle asti. Tämä on isäsi viimeinen mahdollisuus.
- Hän ei ole ollut ennen missään tällaisessa. - Et sinäkään.
Ja pystyn suojelemaan paremmin yhtä kuin kahta.
- Haluatko hänet järkiinsä? - Hitot hänestä, Ian!
Ei hän tunne meitä! Hän ei ole perhettä!
Ei, en jätä häntä.
Vaikkei hän koskaan näkisi, tai hyvästelisi äitiäsi?
Teemme sen ilman häntä. Hän on äitisi, mennään.
Isä, ei! Kuuntele minua.
Kun pääsette perille, älä kuuntele häntä.
Etsi hänet ja tuo hänet takaisin.
Sinä pystyt siihen. Uskon sinuun.
Mietitkö kertaakaan miksi halusin esiintyä Albertina?
Hän oli ainoa ihminen, jota olet ikinä kuunnellut.
Kuuntele nyt minua. Ajattele äitiä!
Ajattele, mitä tapahtui kun kuolimme!
Ajattele, mitä sanoit, auttaessasi häntä selviämään masennuksesta!
Ajattele äitiä.
Ajattele aikaa, jolloin kuolimme.
Opettelen polttamaan.
Lääkärit kutsuvat sitä elämän siteiden vahvistamiseksi.
Päihittää sen patsas jutun.
Sanoit avioero. Sait huomioni.
Taidamme olla liian erilaisia pysyäksemme yhdessä.
Tarkoitan...
Ensinnäkin, mikset sinä ole täällä?
Mikset sinä tullut hulluksi?
- Lapsesi kuolivat. - Muistan sen.
Muistan hiljaisuuden talossa. Ajattelin, että minun tulisi olla vahva.
- Minun vuokseni? - Itseni vuoksi.
Meidän vuoksemme. Ihan yleisperiaatteenkin vuoksi.
Rakastin heitä, Annie. Mutta he ovat poissa.
Voit valita. Joko elämä jatkuu, -
- tai ei. - Ja sinä valitsit elämän.
Joskus häviät voittaessasi.
- Minulla on kramppi. - Tänään ei ole ollut kovin hyvä päivä.
Tule, tämä on tasanteemme.
- Ole hiljaa! - Olkaa kaikki hiljaa!
En koskaan veloita asiakkailta enempää kuin 30 prosenttia.
Tämä on oltava oikea paikka.
- Herra, olen täällä! - Talloja tulossa!
- Katso mihin astut! - Anteeksi.
- Onko kenelläkään parannuskeinoa? - Varoisit vähän.
- Suokaa anteeksi. - En ole eläin.
- Anteeksi. - Poikani? Tervetuloa, poikani.
- Isä? - Poikani.
- Olet Klaus. Tervetuloa. - En.
- Et ole isäni. Anteeksi. - Ei se mitään.
Eivät he tule koskaan. Älä murehdi. Se on vain ajan kysymys.
- Eikö se näytä mielestäsi koiralta? - Toki, valitset aina helpoimmat.
Entäs tuo? Tuo näyttää 20-osaiselta ruokailusetiltä.
- Keittokulhon kanssa. - Siltä tai pupujussilta.
Hyvin monimutkaiselta pupujussilta.
Tai erittäin reheviltä rinnoilta.
- Näet aina niissä erilaisia rintoja. - Rakastan rintoja, sinun.
- Myöhästymme niistä tansseista! - Mihin tässä on kiire?
Tiedän mitä yrität.
Tämä on vain viivyttelyä, ettei sinun tarvitsisi lähteä.
Jäin kiinni.
Mikset yrittäisi tanssia edes kerran?
- Toiset miehet ovat aivan yhtä kömpelöitä. - Kiitos luottamuksesta.
Mennään nyt vain.
Kun muut tanssivat, minusta tuntuu kuin olisin ypöyksin -
kasvomeressä.
Angel Falls -putoukset?
Se maksaa hieman.
Mutta on ensimmäinen Kk-vuosipäivämme. Eikö sen pidäkin olla uskomatonta?
- En ole koskaan nähnyt mitään tällaista - Se on tehtäväni.
Tuoda elämyksiä elämääsi.
Sinä opetit minulle sen ainoan asian, mikä minun tulisi aina muistaa.
Minkä?
Unohdin.
Niinhän se olikin.
Se oli, ettei koskaan anna periksi.
Älä koskaan anna periksi.
Älä koskaan.
Hän on täällä.
Löysit hänet. Vaikuttavaa.
Sait yhteyden häneen pelästyessäsi hänen puolesta.
Luojani, onko tuo meidän talomme?
- Se on aivan kuin kotimme. - Älä edes ajattele niin. Se on harhaa.
Tämä koko paikka on hänen harhakuvitelmansa.
Itsemurhan tehneet voivat rankaista itseään melko säälimättömästi.
Et halua lietsoa häntä siihen enempää. Haluat tavata hänet -
ja kertoa mitä on sydämelläsi. Sen jälkeen, lähde.
- Ei paineita. - Odota.
Tiesin sinun saavan meidät tänne. Olet luonteeltasi suuri egoinen kilpailija.
- Kuinka tietäisit minusta mitään? - Kutsuit poikaasi Albertiksi. Kuka hän on?
Ensimmäinen lääkäri, jonka alaisuudessa harjoittelin.
- Hän oli kuin isä minulle. - Hänen sanansa olivat kultaa. Nerokas mieli.
Muistatko mitä hän teki ennen siirtymistään lastenlääkäriksi?
- Hän oli lasten... - Lastenpsykiatri.
Ja hän oli aina hidas lukemaan.
Mutta nämä olivat ennen kehyksettömät.
Ja loput minusta oli mustaa.
Arvaatko miksi päätimme näyttää näin erilaisilta?
Ulkokuorella ei ole merkitystä? Yksilö on yhtä vahva, kuin...
Entiset ulkokuoremme olisivat määrittäneet asemamme. Kuka olisi ollut opettaja, kuka isä.
Se estää meitä olemasta aitoja toisillemme.
Olen odottanut vuosia, että pääsisin suojelemaan sinua.
Ja nyt suojelen sinua.
Tämä paikka ei ole kuin muu helvetti. Sinä et voi puolustautua Annieta vastaan.
Vaikka kadottaisit itsesi ja sielusi, tai helvetti olisi sinut nielaisemassa, -
jos saisit siten pelastettua hänet, kannustaisin sinua tekemään sen.
Mutta sait lapsesi takaisin. He tarvitsevat sinua.
Yli kolme minuuttia ja saatat menettää järkesi.
- Kuinka voisin menettää järkeni? - Kun hänen todellisuudestaan tulee omasi, -
takaisinpaluuta ei ole.
Ajattele äitiä.
Sitä, mitä sanoit hänelle auttaessasi häntä selviämään masennuksesta
Hei. Ovenne oli auki.
Anteeksi, tarkoitukseni ei ollut pelästyttää.
- Kuka olet? - Olen naapurinne.
Ostin Gormanien talon kaksi kuukautta sitten.
- Muutin juuri. - En tiennyt heidän myyneen taloaan.
Ettekö olekin Annie Nielsen?
- Gormanit kertoivat teistä paljon. - Kuten mitä?
Että olette erittäin lahjakas taiteilija ja työskentelette museolla.
Ja sen, että olette leski.
Rouva Gorman ihailee ruusujanne todella paljon.
Ne olivatkin kauniita.
Mutta alueella ei ole enää vedenpainetta.
Ei ole sähköä eikä kaasua.
Ja paljon muitakin asioita puuttuu.
Kuten puhtaat vaatteeni ja kirjat, jotka haluaisin lukea.
Osa suosikkimaalauksistani, joita minun pitää vielä työstää.
- Mikä hätänä? - Niitä on nykyään joka puolella.
Hoidin sen.
Se on poissa.
- Kiitos. - Ole hyvä.
Sanoit, että joitain maalauksistasi puuttuu.
Osa rakkaimmista tauluistani. Ne, jotka auttavat minua muistamaan.
Muistamaan mieheni ja lapseni.
- Siksi en lähde täältä koskaan. - Koska he saattaisivat palata?
- Toivon koko sydämestäni, että niin käy. - Niin ei käy.
Kun kuolet, katoat.
Vaimoni teki itsemurhan sen jälkeen kun lapsemme kuolivat. Kun minä...
Hän oli ihana ihminen.
Eikö olekin surullista?
- Eikö sinun pitäisi lähteä? - Ei, mutta jos haluat minun lähtevän...
- Haluan. - Hyvä on.
Näin vaimoni viimeisen kerran vuosipäivänämme.
- Luulin, että olit lähdössä. - Varmistin vain, ettei tule lisäongelmia.
Kyse ei ollut hääpäivästä. Se oli hyvin erityinen päivä, -
josta kukaan muu ei tiedä.
Haluan puhua kanssasi. Sinun ei tarvitse vastata.
Tämä on päätepysäkki, ainakin omalla kohdallani.
Olemiseni täällä ei auta sinua ja se raastaa minua.
Tänään on tavallaan eräänlainen kohtalon päivä.
Tarkoittanen, että meidän on päätettävä kohtalostamme.
Avioliittomme kohtalosta.
Sehän tekisi siitä kahden kohtalon päivän.
Olet oikeassa.
Katso nyt, mitä tapahtuu, jos et puhu kuukauteen.
Cindy soitti. Hän sanoi kaiken odottavan paluutasi.
Kaikki taiteilijat ja kuraattorit tapaavat sinut, kun voit paremmin.
Sanoin hänelle, että juuri museo ja nämä tapaamiset -
estivät sinua ajamasta sinä päivänä.
Ja paluusi tarkoittaisi, ettet olisi pahoillasi.
Ettet olisi ollut väärässä ja pettäisit palatessasi lapsesi.
Hän sanoi sinun olevan hullu. Ja sanoin, että hän on sieluton narttu!
Ja löin luurin hänen korvaansa. Se ei sujunut kovin hyvin.
Se mikä on totta mielessämme, on totta.
Vaikka jotkut eivät siitä tietäisikään.
Silloin tajusin olevani osa ongelmaa.
Ei siksi, että muistuttaisin sinua tapahtuneesta.
Vaan siksi, etten voinut tuntea sitä kanssasi. Siispä jätin sinut yksin.
Älä anna periksi.
Hyvä on.
Kaikki on hyvin.
Joten sait soviteltua välinne.
Erittäin romanttista.
Hän kuitenkin tappoi itsensä.
- Hän antoi lopulta periksi. - Ei siinä ole mitään pahaa.
- Hänen miehensä oli eri mieltä. - Hän oli pelkuri.
Hän teeskenteli vahvaa ja periksiantamatonta.
Hän työnsi kivun niin kauas, että irtaantui ihmisestä, jota rakasti eniten.
Joskus häviät voittaessasi.
- Kun hän näki lapsensa uudelleen... - Luulin, että hänen lapsensa olivat kuolleet.
Voit nähdä kuolleet unelmissasi, jos vain haluat.
Haluan nähdä Christyn.
Voin neuvoa sinua. Ei se ole vaikeaa.
Se on kuin maalaisi taulua. Teemme sen yhdessä.
Sulje silmäsi.
Älä pelkää.
Muistatko paikan, missä menit naimisiin?
Christy!
Kenet muut muka naisit unelmissasi?
Minulla oli sinua ikävä.
Tämä on totta, Annie.
Se mies puutarhasta.
Se olen minä.
Ei!
Kuka tai mikä oletkin, luuletko, että pystyisit viemään hänet minulta?
Anteeksi, kulta. Minun täytyy kertoa sinulle jotain.
Minulla on vain hetki aikaa.
Anteeksi kaikesta siitä, mitä en pysty sinulle enää antamaan.
En voi enää ostaa sinulle lihapullasämpylää lisäkastikkeella.
Se olikin listan tärkeimpiä kohtia.
En saa sinua enää koskaan hymyilemään.
Halusin vain vanheta kanssasi.
Kaksi kalkkista nauramassa toisillensa kehojemme rapistuessa.
Yhdessä loppuun asti. Maalauksesi järven rannalla.
Se oli taivaamme.
On paljon asioita, joita ikävöidä.
Kirjoja, päiväunia, suudelmia...
Ja riitoja. Kuinka mahtavia riitoja meillä olikaan.
Kiitos sinulle niistä.
Kiitos kaikesta hyvyydestäsi.
Kiitos lapsistamme.
Ensimmäisestä kerrasta, jolloin näin heidät.
Kiitos, kun olit ihminen, kenestä sain aina olla ylpeä.
Kiitos sisustasi ja suloisuudestasi.
Siitä, miltä näytit ja miten halusin aina koskettaa sinua.
Olit elämäni.
Anteeksi kaikista niistä kerroista, jolloin petin sinut.
Etenkin tästä.
- Pelkäsitkö, etten pääsisi enää ulos? - Olit siellä aika kauan.
Kesti hetken tajuta sinun olleen oikeassa.
Et voisi auttaa häntä mitenkään.
Tämä matka oli vain sinua varten.
- Olitko lähellä... - Menettää järkeni?
Kyllä, olin siinä reunalla.
Sen takia minun täytyi tulla ulos. Minä annan periksi.
Mutta en siten, miten luulet.
Mene kotiin, Al.
Kertoisitko lapsilleni, että rakastan heitä.
Ja etten jätä heidän äitiään.
Kiitos.
Minne olimmekaan matkalla.
Hetken päästä en tunne sinua sen paremmin kuin sinäkään minua.
Mutta olemme yhdessä.
Kuten meidän on tarkoituskin.
Hyvät ihmiset päätyvät helvettiin, koska eivät osaa antaa itselleen anteeksi.
Minä ainakaan en pysty.
Mutta voin antaa anteeksi sinulle.
Sen, että tapoin lapseni ja aviomieheni?
Ei, vaan koska olet niin ihana, -
että mies valitsee vuoksesi helvetin taivaan sijasta.
Ei siksi, että muistuttaisin sinua tapahtuneesta.
Vaan siksi, etten voinut tuntea sitä kanssasi.
Anteeksi, että jätin sinut yksin.
Älä anna periksi.
Christy?
Christy.
Mitä täällä tapahtuu?
On kylmä.
Christy? Luojani, ei!
Älä anna periksi, Christy.
Pysy luonani. Älä anna periksi.
Christy.
Muistatko minut?
Joskus voitat hävitessäsi.
Kuinka pääsimme tänne?
Matkustaminen tapahtuu täällä kuten kaikki muukin.
Ajatuksissasi.
Tarvitsee vain sulkea silmänsä.
Jos tietää, minne on matkalla.
Näyttää siltä, että me tiesimme.
Yritin kaikkea, mutta mikään ei auttanut.
Kunnes olit heittämässä kaiken vuokseni.
Mahdottomaksi kutsutaan sellaista, mitä ei olla ennen nähty.
Anteeksi, rouva.
- Oletko valmis lupaamaani yllätykseen? - Olen.
- Tämä ei ole se yllätys. - Äiti?
Tahdon meidän vanhenevan yhdessä. Voimmeko tehdä sen täällä?
- Voimme. - Tahdon kaiken.
- Kunhan vain saan olla kanssasi. - Saat.
Entä takaisinpaluu?
Uudelleensyntyminen?
On nimittäin eräs asia, mitä emme voi kokea täällä.
Toistemme löytämistä uudelleen. Rakastumista.
Emme voi tehdä erilaisia päätöksiä.
- Yrittää uudelleen. - Aivan.
Ja välttää teräviä esineitä.
Älä huolehdi lapsista. He ovat täällä odottamassa.
He haluavat meidän koettavan.
Ihmiselämä on täällä taivaassa vain sydämenlyönnin mittainen.
Sitten olemme yhdessä ikuisesti.
Miten löydän sinut?
Löysin sinut helvetistä. Luuletko, etten löytäisi sinua Jerseystä?
Minä rakastan sinua.
Kun olin nuori, tapasin tämän kauniin tytön järvellä.